Димчо Дебелянов
Нощем

chitanka.info

На лунния трепет вълните

заливат скръбта на безлюдния път.

След ден на позор и на сълзи прикрити

как тихо, как сладостно жалбите спят.

Низ ширните плодни простори

не трепва ни сърп, ни звънтяща коса —

то сякаш сонм ангели с бели амфори

прелитат над тях и разръсват роса.

Далечна звезда се отронва;

пустинно мълчи небосводът дълбок

и чут е вълна как вълната догонва

в прикрития в тревните пазви поток.

Аз тръпна, аз тая, аз плувам

в море от покой и безсилни лъчи

и тъй съм смирен — сякаш повтор целувам

през сълзи целунати нявга очи.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.